333 
vildere. Saa rettedes de pludseligt, stivt, strakte; halsen krummedes; 
stolt — og alt var forbi. 
Tjeldet, de røde aloer, skov og græs, der flimrede under den 
blændende sols skjær, alt hvirvlede for mit syn, og jeg maatte kaste- 
mig ned i ly af pivaens lodne ryg, der skyggede lidt for solen i 
bakkehældet. Knut Dahl. 
Kaffetræet. 1 ) 
Efter voksestederne opstiller man gjerne 4 forskjellige sorter 
kaffe: arabisk, ostindisk, amerikansk og afrikansk. 
Den bedste arabiske kaffe er mokkakaffen, men den kom¬ 
mer yderst sjelden til Enropa. Bønnerne er ganske smaa og graa af 
farve med et stænk af grønt, noget gjennemskinnende (egentlig 
mokka) eller gnlagtig grøn (levantiner eller aleksandrisk, 
fra Abessinien). Hovedoplagsstederne for denne kaffesort er Aden, 
Hodeida og Djedda paa Arabiens rødehavskyst. Den bruges mest af 
de tyrkiske og persiske rigfolk og ndføres kun i smaa mængdei\ 
Den ser ganske tarvelig og simpel nd. 
Kaffen fra Somalikysten skal være endnu bedre end den egte- 
mokka. Den ostindiske kaffe har de største bønner. Den bedste 
sort er Java kaffe; bønnerne er langagtige, gulbrune eller hvidag- 
tige, ogsaa grønlige, glinsende, lidet opblandet med støv. Ved at, 
opbevares antager bønnerne en mørkere farve, og jo mørkere de er 
desto værdifnldere. De mindste bønner af denne slags kaffe kommer 
forøvrigt til Enropa under navn af mokka. Menadokaffen fra 
Celebes med store bleggule bønner er meget skattet. 
Sumatrabønnerne er noget større end Javabønnen, mørke~ 
gule, brune eller sorte. Af den paa det indiske fastland dyrkede 
kaffe er bjergkaffen fra Mysore mest skattet. Ceylonkaffen 
er ogsaa velsmagende med hvide eller gule bønner af middels størrelse,. 
Naar man undtager den forholdsvis ringe mængde kaffe, som 
kommer fra Amazonens bredder, staar ikke den brasilianske 
kaffe synderlig i ry for godhed. Dette forklarer ogsaa den ivrige 
x ) Efter Hermann Zippel ved M. B. — Slutning fra forrige hefte. 
