339 
Kaffetræets historie. Shehabeddin Ben fortæller i 
et arabisk haandskrift fra det 15de aarhundrede, at man i Abessinien 
brngte kaffe, og at man der havde brngt den meget længe allerede da. 
Men brugen af kaffe havde ikke udbredt sig til nabolandene; kors- 
farerne kjendte den ikke og den berømte læge Ebu Baithar fra 
Malaga, som i begyndelsen af det 13de aarhundrede gjennemreiste 
Nordafrika og Syrien, nævner ikke et ord om kaffe. I Persien der- 
imod skal brugen al kaffe være meget gammel. Sagnet fortæller, at 
•en prior i et arabisk eller persisk kloster af sine gjedehyrder havde 
hørt, at naar gjederne havde spist af kaffetræets bær, blev de lystige 
og muntre hele natten. Han fandt paa at give sine munke eller der- 
vischer kaffe, for at de skulde holde sig vaagne under de natlige 
andagtsøvelser. At mufti Gfemaleddin i Aden indførte brugen af 
kaffe hos de arabiske munke i midten af det 15de aarhundrede, det 
er historisk sikkert; paa en reise i Persien var han helbredet fra en 
sygdom ved nydelsen af kaffe. Til Mekka kom kaffen i aaret 1507. 
I Arabien og Ægypten var man i begyndelsen meget uenig om brugen 
af kaffe, men da sultanen i Kairo satte stor pris paa den, blev det 
snart almindeligt der at drikke kaffe. 
I aaret 1554 under Soliman den store blev kaffen indført til 
Konstantinopel, idet to kjøbmænd fra Damaskus aabnede de første 
kaffehuse, hvor den nye og sympatiske drik blev serveret for publikum; 
de tjente mange penge paa denne spekulation, og efter 3 aar vendte 
de tilbage til Damaskus som rige folk. De muhamedanske præster 
begyndte at beklage sig over, at kaffehusene trak folket til sig og 
bort fra moscherne; de erklærte, at kaffehusene var sjælefordærvere. 
Der blev gjort en henvendelse til kultusministeren, hvori det paastodes, 
at kaffe var en slags kul, og da koranen banlyste kul og alt, som 
lignede kul, henstillede man til muftien at sørge for, at der blev sat 
en stopper for denne krænkelse af koranen. Muftien svarede, at det 
skulde han gjøre; kaffehusene blev lukkede, og alle muhamedanere blev 
forbudt at drikke kaffe. Man vedblev imidlertid med at drikke kaffe 
— bag lukkede døre, indtil der kom en ny mufti, som sagde, at kaffe 
ikke var kul, og at selv den mest troende muhamedaner godt kunde 
drikke den. Nu voksede kaffehusene op som paddehatte; der blev 
lagt skat paa dem; men deres antal voksede stadig, og tilsidst blev 
drikken frembudt paa torve og gader. 
Rauwolf' lærte at kjende kaffen i Aleppo og bragte den første 
