348 
er det jo ved denne temperatur, at våndet koger, eller vanddampens 
spændkraft er ved denne temperatur lig vor atmosfæres tryk. Men i 
en dybde af 3 137 m. hersker der, da jordskorpens egenvegt kan 
sættes lig' 2.5, selv om man ikke tager hensyn til, at ogsaa jord¬ 
skorpens egenvegt paa grund af trykket maa tiltage med voksende 
dyb, et tryk af 750—800 atmosfærer, og følgelig er der ikke tale om, 
at vand i denne dybde, selv om temperaturen er 100°, kan komme 
til at gaa over i damp. 
Humboldt anslaar vanddampenes spændkraft i ca. 28 000 m. 
dybde lig 2 800 atmosfærers tryk. Men i denne dybde vil bjerg- 
trykket være lig med 6 000—7 000 atmosfærer. 
Antager man nu en med stigende dyb stadig voksende værdi af 
de geothermiske dybdetrin, vil det indsees, at man, selv om man 
antager, at dampenes spændkraft øges jevnt, alligevel maatte naa ned 
til uhyre dybder, før dampenes spændkraft blir lig med det i dybet 
herskende bjergtryk, man maatte altsaa naa ned til uhyre dyb for 
jordskjælvenes udgangspunkt. 
Man har i den senere tid anstrengt sig meget for at komme til 
et nogenlunde sikkert resultat om hvor dybt under jordens overflade 
udgangspunktet for forskjellige jordskjælv kan antages at have ligget. 
Et jordskjælvs udbredelsesmaade lader sig godt sammenligne med 
udbredelsen af en bølgebevægelse i en vandflade, men der er den 
væsentlige forskjel, at ved jordskjælvene ligger udgangspunktet i dybet, 
i jordskorpens indre, og vi kjender hverken denne dybde eller udgangs- 
punktets form eller udseende. Bevægelserne ved et jordskjælv løber 
derfor ikke horisontalt henover jordens overflade, men træffer denne 
under større eller mindre heldningsvinkler, emergensvinkler. Dersom 
det nu var muligt at bestemme størrelsen af denne emergensvinkel 
paa flere forskjellige, af et og samme jordskjælv trufne steder, vilde 
man derved have ét middel til bestemmelsen af udgangspunktets dybde. 
Denne methode er først anvendt af R,. M a 11 e t. 
Mallet benyttede virkningerne af det neapolitanske jordskjælv af 
16de december 1857 til en bestemmelse af jordskjælvets udgangspunkt 
under den forudsætning, at jordskjælvet havde været centralt. Han 
gik ud fra de ved jordrystelsen frembragte beskadigelser paa bygninger, 
da han antog, at revnerne i murverk under indvirkningen af det direkte 
stød, vilde staa lodret paa stødets retning. Ligeledes søgte han at 
