369 
et jordskjælv til luften. Han kommer nemlig til den slutning om et 
vidstrakt jordskjælv i Belgien, Westphalen, Lothringen og tilgrænsende 
strøg 4de april 1680, at det var en straffende engel, som slog luften 
og derved frembragte en tone, som bragte jorden til at skjælve. Skal 
man imidlertid angive, hvor dybt nede i jorden udgangspunktet for en 
jordrystelse ligger, da er man fuldstændig paa det uvisse. 
Antager man, at den abyssodynamiske virksomhed, som paa jor¬ 
dens overflade ytrer sig dels som vulkanske udbrud, dels som jord¬ 
skjælv, er knyttet til brudlinjer i jordskorpen, da maa der øiensynlig 
være en slags forbindelse mellem begge disse fænomener, uagtet en 
saadan forbindelse slet ikke altid er paaviselig. Det er ikke altid, at 
vulkanske udbrud er ledsaget af jordrystelser, og omvendt træffes 
aldeles vulkanfrie strøg, f. eks. vort eget land, ofte^af jordrystelser. 
Med hensyn til de med vulkaner i forbindelse staaende jord¬ 
rystelser, da maa det erindres, at der kun er to vulkaner, som bliyer 
iagttaget stadig og nøiagtigt: Vesuv og Ætna. Om alle andre vul- 
kaners virksomhed faar vi kun leilighedsvis efterretninger og da for¬ 
nemmelig kun, naar de har havt et større udbrud. De angivelser, 
man derfor faar om jordrystelser, som skulde have staaet i forbindelse 
med disse vulkaners virksomhed, er meget .usikre, og der mangler 
desuden meget ofte nøiagtige angivelser af tid, stødretning o. s. v. 
Naar der hos os har været og endnu er en formening om, at jord- 
rystelserne i Norge skulde staa i nær forbindelse med vulkanske udbrud 
paa Island, da er dette kun en formening, som hviler paa et høist 
upaalideligt grundlag. 
Det er ganske eiendommeligt, at vi, som dog med sikkerhed kan 
dømme om aggregattilstanden og den kemiske sammensætning hos 
kloder, hvis afstande regnes i billioner kilometer, svæver i den fuld- 
stændigste uvidenhed om den naturlige beskaffenhed af vor egen klode 
nogle faa kilometer under den overflade, vi selv færdes paa. Men fra 
jordens indre trænger aldrig nogen straale frem, som ved spektro- 
skopets hjælp kan bringe os nogen underretning, og de dybder, til 
hvilke vi er trængt ned, er forsvindende smaa i sammenligning med 
af standen til jordens midtpunkt. 
De videnskabsmænd som slutter sig til Kant-Laplaces hypothese 
om vort solsystems dannelse, antager, at jorden i begyndelsen var en 
fuldstændig flydende ildmasse. De mener, at den nu er begyndt at 
24 
..Naturen" 
