Anära Refän inät Caffers-kuflen 1773 . 83 
at Europeerne fållan kunna rigtigt tala 
fpråket, ehuru deras barn, fom upfö- 
das ifrån barndomen med Hottentots- 
barnen, låra tala det med färdighet. 
Den ena klapningen år ( äentalis ), då 
fmållen gores af tungfpitfen emot tån- 
derne ; den andra år ( I pnlatinus ), då 
fmållen Iker med tungan emot gomen; 
den tredje år Qgutturahs') fvåraft, och 
Iker anda ned i ftrupen, med fjelfva ro¬ 
ten af tungan. Desfe fmållar åro få 
mycket fvårare at göra, fom de böra 
Ike juft i det fam ma fjelfva ordet utta¬ 
las , och icke förut eller efteråt. Desfe 
fmållar förekomma icke allenaft i bör¬ 
jan af orden, utan åfven midt uti och 
ftundom två fmållar i et två-eller tre- 
ftafvigt ord. Når någre Hottentotter fit- 
ta tilfammans at fpråka, låter det nå- 
ftan fåfom någre Gåfs kaklade tilhopa. 
At fpråket i uttalet var mödofamt, åf¬ 
ven för dem fjelfve, mårkte jag nog- 
famt deraf, at de affeöterade fig och 
mödade låpparne. De kunde dock pra¬ 
ta med tobaks-pipan i munnen, men då 
endaft föra korta famtal. Caffernes 
fpråk mårkte jag vada mycket låttare, 
och talas med mycket mindre fmållande, 
hvilket endaft hördes uti fomlige ord. 
