Andra Refan inåt Caffen-kuften 1773. 101 
nars djuplek. Någre alnar ifrån vatn» 
kanten omgafs denna dåld med någre 
famnars höge kanter, hvilke rundt om¬ 
kring voro bevåxte med fmå fkog. Den 
var något mera aflång ån rund, och 
jag hade moda, at med ftarkt gående, 
på en half tima, kunna hinna gå den 
rundt omkring. Jordmonen nårmaft dål- 
den var fandagtig, men ofvanföre fågs 
på flere ftållen den blottade marken be» 
ftå af en blek och lkifvig fkiffer. Hela 
Saltpannan , hvars vatn ej var djupt, 
men hela botnen takt med en flåt och 
jåmn faltbådd, liknade nu midt uti fom- 
maren , och uti et hett climat, aldeles 
en tilfrufen infjö med en ipegelklar is. 
Sjelfva vatnet hade en ren fålta, utan 
någon bitterhet. Under det heta af da¬ 
gen,, få fort vatnet utdunftade, cryftal- 
liferade lig et fint falt på ytan, fom vi- 
fade Dg förft fom glittrande fjåll, och 
fedan fatte hg ned åt botnen. Af vin¬ 
den drefs ofta detta falt åt ena fid-an, 
och om det då håmtades, bekom man 
et ganfka fint och rent falt. Emot nord- 
öftra åndan hade Saltpannnan börjat 
blifva torr, och emot fydvåftra fidan, 
dit hon något lutade, var hon mera full. 
Emot våfter gick hon ut i en lång hals. 
