Re fan inat Roggefält 1774, 153 
neur. Berget var anfenligt högt med 
branta kanter. 
Jag och min Refekamerat upklåttra- 
de en dag til detta Bergets höga Ipitfar, 
under (det våre vagnar utfpånde lör at 
heta vid fidan af det lamma. Vi upgin- 
go vid en ånda, och måfte göra nåftan 
en hel cirkel-tour, innan vi kunde korm 
ma til en fpits, dit vi årnade ols. Up- 
koinne på högden, fågo vi våre åkdon 
ligga nedan före foten; men fådane bran¬ 
ter, på denna fidan, äflkilde ofs ifrån dem, 
at det fyntes ofs omöjeligt hår kunna 
nedftiga, utan at nödgas taga famma våg 
tilbaka, fom vi kommit, och fom gjor¬ 
de Ihart en hel mils omvåg. Under det 
vi hår upfökte och inlade några fålfyn- 
ta vaxter, hittade jag dock på en gan- 
Ika gen, men tillika ganlka farlig utvåg, 
at komma til andra fidan om bergets 
tvårbranta och lod råtta vågg. Det var 
en fpringa af någre famnars långd, och 
få fmal, at den endatt kunde fatta en 
medelmåttigt tjock månnilka. Jag våga¬ 
de på hånder och fotter krypa igenom 
denna, och kom lyckeligen öfver til an¬ 
dra fidan, hvarifrån var éndaft et godt 
bösfelkots afftånd ifrån våre åkdon. Min 
Refekamerat, tillika med defs hund fco- 
K 5 da 
