158 Refan inåt Roggefålt 1774* 
Det yttre ågget var förfedt med fin 
gula, men det inneflutna ågget liade 
aideles ingen. 
Strutfar voro almånhe i hela denna 
trakten. De gjorde Landtmannen uti 
defs åkrar ofta betydelig Ikada, i det 
de ankommo flere uti troppar, och för¬ 
tärde ijelfva axen af hvetet, få at hal¬ 
men enfam ftundom blef qvarftående. 
Til kroppen år fogelen icke högre ån 
liden, och då han afplåckar axen, ned¬ 
böjer han lin långa hals, få at de ej 
kunna på långre håll uptåckas; dere- 
mot då fogelen blir minfta buller varfe, 
uphöjer han fit hufvud på fin långa hals, 
och kan fålunda tidigt blifva faran var¬ 
fe , och fly undan, innan Bonden kan 
komma honom under Ikott-håll. 
Når fogelen löper, fer han ftålt ut, 
och tyckes icke ikynda fig mycket, e- 
huru det år mycket lidande, i fynner- 
het då han åger medvind; når det nå¬ 
got litet blåfer, fläktar han med vingar- 
ne, och under häftig flygt, forthjelper 
fig med dem. Då år det ockfå aideles 
omöjeligt, at med den fnållafte håft hin¬ 
na up honom, hvilket endaft kan lke då 
det år ganlka varmt och tillika lugnt vå¬ 
der, eller vingarne blifvit honom aflkutne. 
Un- 
