Re fan inåt Roggefålt 1774*. 18* 
at åfven undvika dem. Uti löpande åro 
Bofchismans Hottentotterne få inöfva- 
de, at de icke den nfvertråflas af an¬ 
dre , utan kunna nåftan uthårda långre 
ån en halt På flata fåltet kan man nog- 
famt til håft uphinna dem, men knapt 
nog, om vågen år ftenig, och aldrig på 
bergagtige ftållen. 
Med hunger kunna de ganlka långe 
uthårda; deremot kunna de otroligt myc¬ 
ket åta, då förrådet det tillåter, och der- 
af ut-tånjas deras magar alt för mycket. 
Under fvålt binda de en rem om lifvet, 
odi efter hand tilfnöra magen , til defs 
nafvelen fitter ånda emot rygg-raden. 
Når någon Bofchisman fångat en 
Orm, och ihjålflagit den , Ikal han ej 
Ikåra hufvudet af den famme, utan med 
tånderne af bita det, fedan utlkåra gift- 
blåfan, och något litet torka giftet i fö¬ 
len , til defs det blir fegt; derefter blan¬ 
dar han det med faften af et giftigt tråd, 
(ofta af Ceftrum venenatumf hvilket gör, 
at giftet båttre faftnar vid pilen. 
Hottentotter och Bofchismån fades 
hårda fig emot giftige pilar, och gifti¬ 
ge djurs bet, på det fåttet, at de låta 
fig fmåningom bitas af giftige Ormar, 
M 3 Scor- 
