Re fan inat Roggejålt 1774. ~ 18S 
fö k a, at jaga det bort. Men emedan 
Lejonet låg fördoldt uti tjocka hvasfen, 
kunde han ej fe det, och fåledes icke 
eller träffa det, utan måfte Ikjuta flere 
fkott in åt hvasfen. Lejonet håraf re- 
tadt framrufar emot honom, fom affku- 
- tit fin bösfa, och nu var vårnlös, famt 
tillika öfvergifven af fine flyende Hot- 
tentotter. Då Lejonet gripit honom om 
lifvet, fattade han få mycket mod, at 
han ftack fin ena hand in uti Lejonets 
gap, och derigenom hindrade det, at 
fönderflita fig, til defs han igenom blo¬ 
dets myckna förluft åndteligen afdånade. 
Lejonet hade derefter aldeles lämnat 
honom, och åter begifvit fig in uti hvas- 
fen for någre dagar. Når Bonden om¬ 
lider kom fig före, var han vål illa få¬ 
rad af djurets klor i fidorne, men ena 
handen var aldeles föndertuggad, at in¬ 
tet hopp kunde vara til dels låkning. 
Sedan han inkommit i hufet, och til 
något mera mod, fattar han fjelf yxan 
uti ena handen, lågger den fårade han¬ 
den på et block, fåtter yxan på den 
famma, och befaller fin dräng, at med 
klubba flå til. Sålunda af högg han 
fig fjelf handen, låt förbinda den med 
kodynga, och en blåfa utan på, famt 
omfider laka fåren igen med den van- 
M 5 liga 
