Eataviä 1773. 309 
torften, förekommer Röta och botar 
Skorbjug. 
Vatn-Meloner eller Arbufer våxa of- 
ver alt uti öftra Indien. Den röda hål¬ 
les före vara båft. Saften år mycket 
vatn-agtig, fin, kylande och lålkande; 
fmålter i munnen likfom focker och åtes 
efter måltiden, antingen enfam eller med 
focker, eller ock med litet falt. 
En fort fårlk-ol, fom kallades klein 
Bie*-, tilreddes någon gång af Hollåndar- 
ne, för at drickas emot aftonen. Det 
nytjades under fjelfva gåsningen, fom 
förorfakade en ftärk fmåll, hvarje gång 
Calabasfen eller kårilet opnades, Amma¬ 
de fig liåftigt i glalet, utfpånde nå¬ 
got magen, och hölt öpet lif. Smaken 
var behagelig, men fom ingen humla 
på-lades, kunde det ej förvaras öfver 
dygnet. 
Uti Indien, der Inbyggarna lefva af 
frugter och gronfaker, famt dricka en- 
daft vatn, var det mig ganlka oförmo- 
dadfc, at finna någon plågad af Stenpas- 
fion. En af min Vårds Slafvar ågde 
likvål den olyckan, at i blåfan hyfa en 
mycket ftor ften, hvaraf han omfider 
tilfatte llfvet. Efter döden öpnade min 
U 3 Vård, 
