7 
Refan til Japan 1775'. 
Det ftarka regnet,- fom åtfoijt fed- 
nafte ftormen , var icke mindre befvår- 
ligt, ån orcanerne; ty alt, hvad vi ågde 
för hand , var vått, måfte nu utlåggas 
at torkas, och en del deraf befans vara 
förderfvadt. 
Af de Kråftor (^Canceres^ och Sjö- 
djur Sepia), lom jag för mig utv^aldt, 
at torkas och bevaras , hade jag, emot 
aftonen, få fnart det mörknat, den al- 
dravackrafle fyn; emedan de förre flåck- 
tals och de fednare nåftan hele och hål- 
ne uplyfte min lilla Skepshytta med 
et blåagtigt phosphorilkt ljus. Skenet 
var befynnerligt derutinnan, at det, på' 
Kråftorne i lynnerhet, fatt flåcktals och 
ej betåckte någon del hel och hållen , 
utan en flåck kunde vara lyfande på 
ena fidan af lijerten , och ej på den an¬ 
dra. Skenet blef qvarfittande hela två 
dagarne, och då djuret togs ut om da¬ 
gen på dåck, lyfte ingen ting. Med 
blotta ögon kunde jag icke uptåcka, 
hvarken någre hafskråck eller annat, 
fom kunde förorfaka det. Når jag med 
nagelen ref en lyfande flåck, ftns Iju- 
fet deraf hvarken minlkas eller forfvinna. 
Chinefifke fifkare båtarne åro anfen- 
ligen ftore och långe, men af tunna 
A 4 plan- 
