72 . Dåzima 1775 . 
nadsarfc, god esidaft for dem, fom ej haf» 
va annat, ån tobakspipan, at nöta ti¬ 
den med. 
Emellan ganika fållan förefallande åm- 
bets-göromå!, tilbragfce jag min ådla tid- 
med Infeders och Våxters famlande, 
tinderfokande och förvarande, famt ud 
umgänge med Tolkarne, hvilke med ny¬ 
fikenhet och låragtighet emottogo de 
lärdomar, jag villigt meddelade dem u- 
ti flere vetenfeaper, men i fynnerhet 
uti Botaniken och Låkarekonften. Fie- 
re af dem ågde uti Staden en både vid- 
ftråckt och åfven för dem lönande prak¬ 
tik, under min handledning; och någre 
af dem medförde til 6n åtflcillige vac¬ 
kre, fållfynte, förut aldeles okände och 
detta landets egne växter, hviike de 
dels fjelfve famlat, dels igenom fine 
vänner ifrån de inre landikaper erhållit. 
Tillika fkaffade jag mig fmåningom til- 
förlåteliga underråttelfer om Landets 
Regering, Gudalära, Språk, Seder, Hus- 
håining med mera, jämte det jag ige¬ 
nom dem tillika erhöll åtlkiliige både 
böcker och andre rariteter, af hvilka 
jag til Europa önikade kunna ftörre 
delen medföra. 
Tii 
