S 7 
Dezima 1775. 
pieå hvars fågring Europeerne ej fål¬ 
lan föka behaga, utan på låpparne, fom 
med denna fårg efter godtycko beftry- 
kas. År fårgen mycket tun, blifva låp¬ 
parne råde; itien år den tjockare på- 
fmord, bliÅa de deraf violette, fom hår 
anfes för ftörre Ikönhet. Vid nogare 
underfökning fan jag, at detta fmink 
gjordes af den vanliga Saflors bloman 
(Cartbamus tin&orius). 
Det, fom i fynnerhet Ikilde de gif¬ 
ta Fruntimren ifrån de ogifta, voro 
deras fvarta tänder, fom i deras tycke 
voro rått vackre, men i de flåfte andre 
Lånder Ikulie kunna Ikråma mannen ur 
Hufet. Utfeendet af en vider mun med 
IVarte glånfande tånder förekom, åtmin- 
jftone mig, både fult och obehageligt. 
Den fvårtan, fom hårtil nytjas, kal¬ 
lades Qbaguro eller Cami och tilreddes 
utaf urin, jernfillpån och Sakki. Den 
år ftinkande och fråtande. Den biter fig 
få ftarkt in uti tånderne, at den med 
möda på flere dagars tid kan aflkrapas 
och aftvåttas. Den år få fråtande, at 
tandkött och låppar, under defs påftryk- 
ning, måfte vål betackas, få framt de 
icke deraf Ikola blifva helt blå. Nå- 
gre börja redan nytja denna prydnad, 
F 4 få 
