Re fan til Hofvet, L/tlini 
dighet, få mycket nödigare i det uply- 
fta Europa, fom man der fårdas fram 
på vågar, ofta med mindre fedighet och 
heflcedlighet. Vågarne bibehålla fig hår 
få mycket båttre och långre, fom inge 
hjuI»åkdon nytjas, fom få' mycket för» 
derfva dem. För at göra vågarne ån- 
nu angenämare åro fidorne ofta förfed- 
de med planterade bulkar. Sådane hac¬ 
kar hade jag både i dag och de förre 
dagar blifvit varfe utaf fjelfva Thébu- 
Iken planterade. 
Mil-pålar åro öfver alt planterade, 
fom vifa icke allenaft, huru långt man 
reft, utan ockfå med lin pålkrift, bvart- 
åt vågen löper. Dylika pålar finner man 
åfven vid våglkilnader, få at en refan- 
de hår i landet icke låtteligen förvillas. 
Af alle desfe omftåndigheter fåg 
jag med förundran, huru et folk, det 
vi anfe, om icke fom barbarifkt, åtmin- 
ftone för ohöffadt, öfver alt vifade Ipår 
af förnuftig eftertänka och j^perlig ord¬ 
ning, då vi ånnu i det få uplyfta Euro¬ 
pa fakne öfver alt tilråckeliga och på 
månge ftållen nåftan alla anftalter til re- 
fandes fortkomft och beqvåmlighet. Alt 
fan jag hårftådes fyfta til et nyttigt 
åndamål, utan fkryt och ©nödigt prål, 
H 5 och 
