1'^% Rejan ti! Hofvet. ^ofida 1775. 
cpm, få afc de då vandra med våta fot-^ 
ter. Gaixtie ntflitne Ikor finner man 
liggande utmed vågarne, t fynnerhefc 
vid vatnbåckar, der vid ymfningen de 
refande tiiiika åga tilfålie, at två fine 
fotter. 
Små fkor eiier ftrå-toflor nytjas åf* 
ven öfver alt för håftar, i ftållet för 
Jernikor. Desfe faftbindas vid fotkny- 
I«rne med ftrå-band, hindra ftenar at 
skada fötterne, famt i halka, at håftar- 
ne ej fiiafva. De åro föga ftarke, ko^ 
fta ringa och ågas öfver alt til falu. 
Et artigt och egit fått fåg jag hår^ 
ftådes på flere ftållen nytjas, til at un¬ 
der mycken torka, afleda vatnefe til 
de underliggande åkerfålt. Båckarne åro 
vå! både ftore och fvålla vid regn myc¬ 
ket högt up; men aflöpa tillika fnålt e- 
mot hafvet och blifva fedan föga vatn- 
rike. För at draga nytta af desfe, up- 
kaftar Landtmannen hela backar, af 
flere alnars bred och ofta en otrolig 
långd, öfver hvilcka han leder vatnet 
lång våg och efter behof fedan aftap- 
par det ifrån fidorne til de nedanföre 
liggande åkrar, Åtlkillige af båckarne 
fvilla få högt up, under regntiden och 
få häftigt, at inge bryggor deröfver kun- 
