Refan til Hofvet. Fu(iymnmai']^ 6 , 179 
Sedaii ankomnio vi icke forr, ån 
fent på aftonen och uti fult mörker, 
sned uptåilde lyktor och blofs, til vårt 
natherberge. 
Dagen derpa foreflod ofs en tröt» 
f»m och fvår refa öfver de få kallade 
Fakonie bergen. Hela förmiddagen med*» 
togs för at komma up på höjden, der 
Vi hvilade odh hela . eftermiddagen an*> 
Vandes fedan, för at återkomma på den 
andra fidan ned tii defs fot. 
Jag låt i dag fållan båra mig i Nori*- 
mon, utan få oflta jag möjeligen kunde, 
fpatferade jag til fot upföre dé med 
bulkar och vilde trån vål förfedde bac¬ 
kar, de endafte jag, förutan dem, fom 
ligga utom Nagafaki ftad och defs hamn, 
fåt bevandra och underföka. .Men i fam- 
ma mort, fom jag iåttade bördan för 
snine Bårare, gjorde jag refan mödofam 
både för Tolkarne och i fynnerhet Un- 
der-officerarne, hvilke Ikiftevis Ikulle föl¬ 
ja mig på Ipåren. jag hade val icke til- 
ftånd, at fkilja mig långt ifrån vågen; 
men fom jag i Africanlke bergen förut 
få vål inöfvat mig, at löpa klipporne 
upföre, gjorde jag ofta vackre föriprång 
för mine ftnndom nog bekymrade och 
piiftande följeflagare och van derige-, 
M a nom 
