ip® Refan til Hofveti ^eio 1776, 
kring oft, i våre Noritnons inneflr,tné\( 
et helt låger. Ibland desfe hefunno fig 
åtftilliga förnåma Fruntimber, hviika 
låtit bära fig hft uti Norimons och tyk» 
tes blifva rått otåliga, då vi någon gång 
nedfiåpte i 4 re rulgardiner. Desfe Nori¬ 
mons, ftålde runtomkring ofs, nedfa!^- 
te på jorden, tycktes utgöra en ' liten 
by för . fig fjelf, hvarS finå rörlige hus 
innom en kort ftund fedan förfvunno. 
Når vi genoiiivandrat Sinagavst och 
Taknnava förftåder, befiående af en eii* 
da gata, niårkte jag, af vakten, fol¬ 
kets ökade mångd, våre bårares tyft- 
nad och ftadigare gång, at vi inkom¬ 
mit uti fjelfva hufvudftaden. Vi fördes 
ej långt derefter öfver Ntporibas, en 
brygga af någre och fyratio famnars långd 
och ifrån hvilken i hela Miket vågarne 
til landsorterne blifvit afmåtte. Sedan 
vi paslerat vakthufen vid ingången i 
Staden, fördes vi en god timas tid långs 
efter en ftor och bred gata, innan vi 
hunno fram til vårt vanliga berberge, 
deråft vi infördes igenom bakporten, 
och genom en fmal gång, til andra an¬ 
dan af hufet. Förfia inträdet uti detta 
vårt Lögie, tycktes icke lofva ols myc¬ 
ket ftort elier Ikönt; men når vi blif¬ 
vit 
