1^4 Rejan til Hofvsf. Jedo 
böjdt emot jorden, för at vifa fin vördr 
nad. Norimon^-Bårarne buro fin Her¬ 
res Liveri och al ting annars var märkt 
med ägarens vapn. Då de togade ofs 
förbi, hade de merendels gardinen ned- 
lläpt; en och annan hade likväl den höf- 
ligheten, at öpna den och at åfven under 
förbifarten hålfa ofs, famt någre, at ige¬ 
nom någon utlkickad af fin Hofftat, 
lyckönlka ofs. Voro vi inkomne uti nå¬ 
gon Stad eller by förut, ägde vi tilfål- 
le, at uti något hus , fom dertil för ofs 
beftåldes, vid ftora gatan, fä fe hela 
fviten förbitogande, då merendels altid 
Norimons gardinen var updragen och 
vi fingo belkåda Lands-Herren fittande 
i fin Norimon, til utfeende och färg al- 
deles liknande almånna folket, kläd på 
lika fätt, och utom fin ftora ftåt, icke 
öcild ifrån andre. 
Vid gränforne af hvar och ens land, 
fom vi kommo at genomrefa, hade vi 
af utlkickade väl blifvit emottagne och 
complimenterade; men ingenftådes ha¬ 
de vi haft tilftånd, at antingen fjelfve 
beföka desfe Förftar, änlkönt vi refte 
igenom fjelfva Refidence-Staden, ej el¬ 
ler fingö vi af dem något befök. Det 
förra kunde icke Ike, emedan fådant 
IkulJe koftat ofs anfenlige Ikånker, hvil- 
