198 
Jedo 177 *^. 
wti vår Sal och hade med dem flere ti- 
marS famtal, ehuru jag, fåfom mera 
bevandrad på vetenikapernes vida fålt, 
fedan de föi^fte almånne höfligheter och 
famtal voro forbi, blef nåftan enfam et 
åmne för deras frågor, på hvilka de an- 
höllo om nöjagtige uplysningar. Astro- 
noinerne voro Sakaki Bons in och 
SuBOKAWA SuLo, bågge åldrige och 
alfvarfame Mån. Deras frågor angin- 
go merendels förmörkelferne, hviike 
jag förmårkte, at Japanerne icke kun¬ 
de utftaka på minuter och ofta icke på 
fimar, Emedan våre frågor och fvar 
atlid måfte gä igenom Tolkarnes mun, 
få hånde det ej fållan, at vi icke nog 
tydeligen kunde förftå hvarandre; utom 
det, at jag i den Låran, fom, angår de 
ftore himla-kropparne, icke ågde den 
djupare infigt, jag gjerna önfkat: och 
hvarken de eller jag ågde någon bok 
til hands, fom hårutinnan kunde vara 
ofs til någon hjelp. Med Låkarne var 
farntalet mycket låttare, emedan dels 
tvånne af dem forftodo något hollånd- 
Ika, dels Tolkarne icke åro okunnige 
uti Låkarekonften. Doétorerne voro 
följande, nemligen Okada Jeosin, en 
man öfver 70 år. Han förde meren¬ 
dels ordet ibland dem och begårde i- 
bland 
