^eda 1776 . 
Vid fatnina tilfålle ,hadé jag åfven 
det nöjet at fe, huru på det ftoltafte fåti, 
en förnam perfon, biéf buren i fin No^ 
rinton up tii Hofvet, et fått, Ibni en- 
daft brukas i ftåderne och vid högtide- 
iige tiifålleri,' Nörimöii båres då ^ icke 
fom vahiigt år,i |3'å äxlårhe, utan på håh- 
derhe, få högt up, fdm bararene för¬ 
må och desle fpringa då tillika, få fort 
de kunna. Ändra handen föres hori- 
i:öhtelt ut och under loppet kaftas hå- 
lärne högt up. Dénhé Norimon gick 
på något afitånd ofs fötbi, fåfoiri en pil 
Öfvéf fåltet,' 
Én {iöf kalkf-ften^ Ibm fades finnas 
uti inageit på håliarhe, fick jag af mine 
våhnér til Ikånks; Hojlåndarne kallade 
den Paardefteen. Deri fades endaft finnas 
ésukring Jedo, hos fådane håftar, fom 
liållas på firali, utan at de kunde gifva 
någon vidare uplyfiiing, huru den til- 
korhmer och tiivlxer. Smårre ftenaf, 
fom jag åfven fedari bekom, voro plat¬ 
tare och hade ingen kjerna, (^nueleus') 
inuti fig. Den beftod af Ikifvor (^lamei- 
ler^, var mycket tåt och gick til et 
barnhufvuds ftorlek. Jag gisfar, at 
det vatn, fom håftarne dricka, håller 
kalk uti fig, och at deras ftillafiåehde 
Mdrager til defs tilvåxt, 
P S Mir 
