3SÖ Klädnaden^ 
folk antingen iipikörta dem, eller dra-^ 
ga dem få korte, at de blott råcka til 
knån. Manfolken nytja dem oftare af 
eniårgade tyger, men Fruntimren ro- 
fige och ej fåilan med invåfde guldbio- 
mor. Om fommaren åro de antingen o- 
fodrade eller blott förfedde med et tunt 
foder: om vintren, emot kölden helt 
tjockt upftoppade med bomuls oclifiden- 
vadd. Såilan bruka manfolken mån ge 
af dem, men könet ofta 30 til 50 eller 
flere tillika, alle få tunne', at de knapt 
tilhopa våga 4 eller 5 Ikålpund. Underfta 
natråcken Qåiiar i ftållet för fkjorta och 
år derföre antingen hvit eller blåagcig, 
merendels tun och genomftinlig. Alle 
desfe natråckar fåftäs rundt omkring 
veklifvet med et balte ^ fom hoS manfol¬ 
ken år vid pafs en hand bredt och hos 
Fruntimren inemot en half aln bredt, 
få långt, at det går åtminflone a;ne gån¬ 
ger omkring lifvet och ledan kan tilråcke- 
ligen knytas i en knut med ftor band¬ 
ros och yglor. Knuten blir, i fynner- 
het hos det tåcka könet, mycket an- 
fenlig och vifar en ålkådare genaft, om 
Fruntimret år gift eller ogift, emedan 
hos de ogifta knuten altid fitter bak 
vid ryggen, men hos de gifta framtil. 
Uti detta båite inflickas och fiftas hos 
mans- 
