5 
Re[an til Dannemavk 1770. 
der armen, tii fot vandra derifrån til 
något annat hårberge iångre fram. Men 
ökänd på orten och utan vågvifare, 
vandrade jag viife i Djurgården, til defs 
mörkret öfverföU mig, få at jag vid 
foten af et ftort tråd, bland tama och 
vilda djur, under bar himmel måfte våh 
ja mit lågerftålie. Morgonen derpå, 
ibm var en ganflca vacker och varm 
dag, begaf jag mig åter til fot på re- 
fan, och fant, at den tunga kappan, 
fom natten förut få vål tjånt mig emot 
kölden , nu blef uti ftarka foihettan, 
ganlka befvåriig och tung, innan jag 
forft emot middagsftunden hant til et 
hårberge, der jag kunde få en påftvagn, 
fom förde mig fram tii Helilngör. 
Vid ftrånderne hårftädes fågs tyde- 
ligen, at landet af Tand och hafsörter 
Qucf) upgrundades, ehuru mycket min¬ 
dre , ån på Svenlka fidan, hvaraf fan- 
nolikt fynes, at Sundet redan blifvit 
och med tiden blifver ånnu fmalare. 
Vid ftrånderne funnos någre forter af 
Fucus, T^oflera och Salfola , famt (^My~ 
tilus ediilis') Muflor. Långs efter vå- 
garne voro åtlkilliga vackra Trågårdar, 
prydde ofta med lefvande Lufthus. 
A 3 Hu- 
