99 
llefan til Cap 1772. 
gen. Blyhvittet lade fig i kårilet helt 
niörkgråt ned på botn. Ehuru erg af 
någon kopparpanna nu måft mistånk- 
tes, åfven fom, fjöfjukan troddes fpela 
hårunder til någon del, få föll jag dock, 
vid ålynen af detta fediment, på den 
tankan, at pröfva det famma. Jag lade 
derföre litet pä et kol, och för blåsrö- 
ret fmålte det til bly. Tillika erindra- 
de jag mig, at det fura franlka vin, fom 
öfver bordet dracks, och nu åter helt 
fött upkom , ej kunde hårröra af den 
ringa quantitet focker, hvarmed panka- 
korne beftrodes , utan torde vara af 
något blyaktigt fött gjordt. Detta, ehu¬ 
ru jag ej kunde begripa fammanhanget, 
bragte mig at anftålla nåmnde förfök. 
De, fom fingo vomera om aftonen, blef- 
vo bl5^materien qvitte och voro fedan 
friilce, fom hånde alle gåsfarne, hvilke 
til uppafsning blifvit antagne. Åtlkilli- 
ge Officerare , fedan de fåt gifva öf¬ 
ver, hade' ej eller vidare olågenhet der- 
af; förmodeligen hafva de fåt af de 
Pankakor, fom förft blifvit bakade och 
fåledes innehöllo mindre blyhvit. An¬ 
dre åter fingo dyrare betala fin måltid, 
fom derföre förtjäna at fårllcildt omta¬ 
las. Capitainen, efter Iked vomitus, 
mådde et par dagar vål, men fick fe- 
G a dan 
