lOO 
■K ef an til Cap 1772. 
dan en colik, fom icke lindrades hvar- 
ken af emoliientia externa, emollierande 
drycker eller clyftirer, utan hölt uti 
tvånne dagar; då gafs en dofis Landa- 
num liquidum om aftonen, hvaraf coii- 
ken aldeles förfvan, få at han fedan ej 
hade någon vidare olågenhet deraf. Han 
var Heéticus och hoftan blef åfven der¬ 
af for någre dagar borta. Ingen var 
ftarkare plågad, ån jag och Domine, 
Emot morgonen den 5, började jag förft 
få vomitus, fom continuerade nåftan 
hela dagen, få at jag in ailes hade e- 
mellan 30 och 40 vomitus, hvaraf i kå- 
rilet hade fatt fig ned vid pafs fem raat- 
ftedar af et biamt fediment. Den pan- 
kakan jag förtårt, var en af de öfver- 
fta på fatet, hade fåiedes blifvit ibland 
de lldfta bakad, och innehölt derföre 
mycket blyhvit, hvilken enligt fin 
tyngd, uti krukan nedfunkit til botn. 
Jag plågades tillika af hufvudvårk och 
colik, fom dock ej var mycket ftark. 
Redan famma dag fvulnade tandköttet 
vid roten up, likfom i knylar, de der 
tycktes fåkert innehålla blyhvit . och 
voro ganlka öma; likaledes fvålde kört- 
larne in i munnen, få vål fom under 
hakan. Spötten var, ganika feg, och tun¬ 
gan brunaktig. Med ymnigt drickande, 
låt- 
