Sffm til Cap 1772 , 103 
ochv eftermiddagen. Under denne tiden 
nytjade jag någre dagar temperantia och 
morgonen et laxans af et iints Eieéluar. 
Diapruni, hVilket förorfakade en Cho- 
lera, fom häftigt afmattade mig, nåftan 
til fvimning, men uphörde genaft af en 
dofts Laudanum liquidum. Derefter kun¬ 
de jag vål låmna fången , men var al¬ 
tid befvårad af tyngd i hiifvudet och 
fvaghet i knån, fora utan någon mårke- 
1ig åndring continuerade til den 23, då 
hufvudet blef mera tungt med ör-vårk 
på högra fidan. Den 24 blef hufvudvår- 
ken rått ftark, med en ftark klapning 
på högra fidan, få at, då jag fatte mig 
up i fången eller annars rörde mig, 
jag nåftan fick convulfioner och frukta¬ 
de för flag: ör-vårken var ock ganika 
ftark och kåndes ftundom några ftrålar 
af tandvärk , åfven på högra fidan. Jag 
låt derföre öpna ådren med mera. Den 
25, voro de nåmnde fymptomer nåftan 
lika ftarke och nåtterne iomnlöfe. Den 
26 var ör-vårken aideles borta och 
klapningen i hufvudet mindre; men i 
ftåilet fick jag nu vårk i alla leder, hvil- 
ken i fomlige var fvag, men i andre å- 
ter ftark, i fynnerhet i knån och arm- 
bogarne, få at lemarne blefvo deraf haif 
lame. Coliken var lindrig, men ifrån 
van- 
