Ke^an inåt Caffersiandet 1772. 17^ 
geiiom et befynnerligit ljud, fom upr 
kommer deraf, at de ftryka fine taggi- 
ge bakfötter emot deras toma och ge* 
iiomllcinliga mage. Detta ljud. tyckes 
horas på långt håll. Som jag markte, 
at desfe, lika fom månge andre natt- 
infeder, gårna ållkade ljufet, låt jag ute 
på marken upgéra en ftor eidbrafa, vid 
hvilken de fångades, få fnart de kom- 
mo dit framtågändes. Hela kroppen år 
fom en bläfa, få tom, at desfe icke 
kunna foras upfatte på nål, fom an¬ 
dre infeélen 
Finknåften Qs£ LoxiäJ gjorde af 
gråsftrån, fom voro konftigt ihopflåta- 
de, hångde pä grenarna öfver vatnpus* 
farne, med en lång och fmal hals , hvar- 
igenom fogelen hade fin ingång. Den* 
ne hals hindrade rof-foglar, at komma 
til ungarne och vatnét, hvaröfver nå* 
ftet på låga bufkar hångde, hindrade 
råfvar och andra rof-djur, at komma 
åt dem. 
Bolkapen Vat titfatt för åtlkillige fvå- 
re fjukdomar, hvaraf de fiundom oek* 
få fatte lifvet til. 
Blodfjukan QBlaar-élXer Bloedziåkte') 
kallas, då hos beikapen, ådrorne i hela 
