iga Rejati inåt Cafferslandet 1772. 
ftrumpor och långa fruntimers hand-r 
(kar , af finårre blader mösfor. Saken 
yar fåledes icke i lig fjelf aldeles 
få underlig, fom den underligen be-? 
råttades; rnen emedlertid återftod ån- 
nu för mig , at utforlka , til hvad ört 
desfe blader hörde och detta nödgade 
mig, at fjelf klättra up, til de högfte 
bergsfpetfar, vid hvilke den famma våxt 
te. Örten var vål på bergstopparne icke 
få fålfynt, men jag hade mycken mö¬ 
da, at kunna fmna någon i bloma och 
frö , hvaraf jag blef öfvertygad, at den 
hörde til Bupleuri flågte, (^Bupleurum gi- 
ganteuni). Sjelfva luddet, lik en fm ulh 
vål torkadt,, nytjades ockfå i ftållet för 
fnölke och var der til ganlka tjånligit. 
Rode Sand åger en vacker Kyrka 
och lin egen Pråft. Til denna Kyrka 
måfté alle de, fom bo längre in i lan¬ 
det höra, hvilke fållan mer, ån en gång 
om året upkomma, vid hvilket tilfålle 
de tillika låta dopa line barn. 
Den 6 . Sedan jag hår, få våsl af ör¬ 
ter, fom foglar och frön gjort en vac¬ 
ker famling och dragarena förfrilkat lig, 
låmnade vi detta vackra ftåile , refte 
landet utföre öfver llere revierer, få- 
fom Harteheefts riyier, der vi hade vårt 
