^04 jR^fan inåt Cajferslandet 177?. 
om det, at hår icke var tilfålle, kom¬ 
ma under tak och foIen icke hant emel¬ 
lan l|curarne, torka våra våta kroppar, 
åfven marken, i fynnerhet i backarne 
var få upblot och fliprig, at håftarne, 
hvilke hår i landet aldrig åro Ikodde,. 
beftåndigt halkade och vi på flere ftål- 
len lupo mycken fara, at bryta armar 
och ben utaf ofs. 
Den 2. Novemh. utftodo vi i fynnerhet 
hållande regnlkiirar, då vi pasferade of- 
ver Quaimans drift, en rivier, foni fti- 
ger och faller, likfom flere rivierer här- 
ftådes nåra hafvet, af ebb och flod, och 
ankommo omfider genom åtfKiilige flmg- 
rike dålder och rivierer til Magermans 
kral, en fåplats eller nybygge, fom til- 
hörde Fredric Seele. 
■Tröttare, våtare och vårre tiltyga- 
de kunde vi våi aldrig framkomma til 
någon bondgård, och fåmre kunde vi 
vål aldrig blifva hårbergerade. Ingen Eu¬ 
ropé bodde hår, utan en fvart flafvin- 
na var, på fit husbondefolks vågnar, 
vårdinna i hufet och hade upfigt öfver 
en ftor bofkaps lyord, famt de Hotten- 
totter, fom vallade den. Hufet var en 
aflång koja, upreft af tråbjålkar och fme- 
tad öfver aifc med lera. Uti denna mä~ 
; ■ fte 
