Me fan inåt Caffer siandet 217 
kott fkars endaft i fkifvor och både rök¬ 
tes och halfftektes i afkan på någre få 
koi, famt åts fedan, ntan bröd, ånllcönt 
det redan börjat blifva ftinkande. 
Om en Ko hos Hottentotterne icke 
kalfvar, utan år ofruktfam, måfte hon 
flaktas; men köttet åtes då endaft af 
gifte och ej af de ogifte. 
Fett år Hottentottens läckerhet, det 
han icke allenaft gårna åter, utan kan 
åfven utan olägenhet dricka. 
De fmå Hottentots kojorne blifva 
ftundom få fulle med både krypande 
och hoppande ohyra, at de icke kunna 
bebo dem. De åro då nödfakade, at 
flytta dem til et annat ftålle och denna 
husflytning ftår icke mycket långe på, 
eller år fårdeles koftfam. Jag fåg den 
både fnart och med vighet förrättas. 
Någre vidjor fattes förft ned i jorden, 
fom böjdes i bogar, för at formera ko¬ 
jans höjd och rundhet. Sedan tåckas 
desfe med fåf eller mattor, flätade af 
fåf (Cyperns textilis'), fom utehåiia både 
blåft och regn. Omkring foten lades 
dynga, för at der göra kojan tåt. 
Su koa (^Pottejlaan') kallades en pu¬ 
ka, fom Hottentotterne brukade, at ftun- 
O 5 dom 
