348 
Cap 1773, 
reti; och med möda famt lifsfara erhölts 
för förfta och fidfta gången den blåa 
Difa longicovnis , få tack, fom befynner- 
lig til fin Ikapnad. Denna fidfta vaxte 
ehdaft på et enda ftålle, på en brant, 
klippa, få högt up, at den på annat 
fått icke kunde åtkommas, ån fedan vi 
upklifvit på fidan af klippan, få långt 
möjeligt var, jag upklåttrade på Herr 
SoNNERATS axlar och federmera med 
en lång kåpp ref los deraf fem ftånd , 
de endafte, fom då funnos uti bloma. 
Herr Sonnerat, fom förut ej haft til- 
fålle, at famla få månge vaxter vid ber¬ 
gets fot, fom jag, gjorde fig på denne 
ende dagen en famling af 300 fpecies; 
men hade hårvid det befynnerliga ödet, 
at, oaktadt han medtagit trenne par 
ikor til denna refan, komma barfotad 
tilbaka. Af den myckenhet hvasfa fte- 
nar, fom ligga nedrullade dels vid ber^ 
gets fot, dels i de klyfter, igenom hvil- 
ka vågen upgår, nötas ikor icke alle- 
naft under fålorne, utan ockfå åfvan 
på, få at nåtta och tunna Franlka ilcor 
tjåna icke til dylika bergs-refor, utan 
måfte vara gjorde af vaxadt låder med 
tjocka botnar, 
Taffelberget har fåt fit namn deraf, 
at 
