25® C<ip 1773. 
Sten-arfcen i de nederfta floar, fom 
formera bergen, år los, mörk och låter 
rifva fig. Stundom år den blekare el¬ 
ler alkfårgad. Den tåres få vål af luf¬ 
ten, fora af vatn, at handsbreda lamel¬ 
ler, likfora en tupkams cryftal ftå på 
kant. Desfe underlle flilffervarf, fom i 
bergen uptil tåckas med jord och grås, 
utgöra ftundora hålften af bergets höjd. 
Och desfe varf gå ifrån föder til norr, 
icke aldeles horizontelt, utan mot vå- 
fter nedfånkte , och emot öfter upftå- 
ende med vitrade hvasfa lameller, hvil- 
ket continuerar ånda under vatn-ytan, 
fom tydeligen fes af klipporne i fjön, 
få vål de, fom ftå öfver, fom de der 
gömas under vatnet. 
Emedan gamla Hofpitalet en lång 
tid varit ganfsca bofåiigt, och åfven obe- 
qvåmligt, hade Compagniet redan beflu- 
tat, at et nytt och ftörre, på en tjånli- 
.gare plats Ikulle upbj^ggas, famt til den 
åndan ifrån Holland hitfånt både fiiicke- 
lige arbetare och verktyg jåmte åtlkil- 
iige materialier. Platfen dertil blef ut- 
fed vid öftra fidan af Staden, emellan 
TafFelberget och Citadellet, hvaråft det 
kom at ligga öpet för folen och vindar- 
pe. Grundftenen liårtil hade bliAdt lagd 
af 
