z 66 
Cap 1773. 
Ehuru Lutheranerne i Staden voro 
mycket talrike, ågde de likvål ånnu 
icke någon Lutherlk Kyrka. De Re- 
formerte Pråfternes öfverdrifna nit ha¬ 
de alt hittils förmåt hindra en få nyt¬ 
tig inråtning, fom et fårfkildt hufes up- 
byggande, den Guden de fjelfve trod¬ 
de fig tjåna, til åra och fine medborga¬ 
re til nytto och beqvåmlighet. Förden- 
Ikull voro Lutheranerne nu nodfakade, 
at til fin Gudstjånfts hållande nytja en 
vind, den de dertU kunnat inreda. 
Gudstjånft hade de likvål ej tilfålle at 
oftare hålla, ån' då något Svenlkt Skepp 
hit ankom, hvars Pråft förftod och kun¬ 
de taja hogtylkan; fådan Gudstjånft blef 
tvånne gånger hållen af Kyrkoherden, 
då varande Skeps - Predikanten Magi- 
fter Wallenberg. Communion Ikedde 
vid fådane tilfållen, och det, fom foll i 
håfven, blef Lårarens belöning. 
Skeppen afgingo denne tiden efter 
hand til Europa, fårre i följe, hvilket 
i fredstider med fåkerhet kan Ike. Der- 
emot, då freden icke år fåker eller krig 
upkommer, följas flere åt, uti tvånne 
eller trenne flottor. 
Det både hånder och tillåtes, at en 
Ma» 
