den, begårte han åter, ur fin kifta få 
uttaga en råck at Ikyla fig med; men 
denna fans då fpolierad och tom. Vid in¬ 
gången til ftaden, dit han naken ankom, 
mötte han en borgare, fom var barm¬ 
hertig nog, at låna honom fin öfverräck. 
Denne, få vål fom de öfrige olyckelige, 
fick fedan flere dagar ftryka Staden i- 
kring, at tigga fin föda, klåder och al- 
mofor, tils de omfider fingo underhåll 
på Compagniets vågnar och blefvo åter¬ 
tagna i defs tjånft. 
En annan, et ådelt hjerta hedrande 
gårning, förtjänar hår få mycket mer 
omtalas, fom den vifar, at i alle tider 
och på alle orter, finnas både gode och 
tänkande månnilkor, och månnilko - bil¬ 
der uti fagert Ikin. Woltemad, en 
gammal gubbe, född i Europa, och fom 
nu vårdade de rare djur, fom héllos 
lefvande i Menageriet, ofvanföre Trä¬ 
gården, hade en fon uti Citadellet, fom 
var Corporal och ibland de förfte bliP* 
vit utcommenderad til Parden Eyland, 
der vakt Ikulle til fäkerhet for det flrran- 
dade godfet upftållas. Denne gamle man¬ 
nen lånte fig en håfi: och med en flalka 
vin, famt en bulla bröd, utred om 
morgonen, til denne fin fon, at beför- 
