Oip 1773. 
Ill 
sit fmkfca for-deras ftenar. Deras flygfc 
år artig at påfe. Med ungen på ryg¬ 
gen göra de ofta upföre lodråtta klip¬ 
pan de otroligafte fpråiig, och mycket 
fållan låta de Ikjuta fig. Blir ock någon 
Ikiiten, år han ganllca fegiifvad. 
Tame Babianer ågas ftundom i Sta¬ 
den , faftbundne vid en ftång. DeraS 
vighet år fnart fagt otrolig,, at klifva, 
fpringa och vika undan. Oaktadt en få- 
dan Babian var faftbunden, var det 
dock omöjeligt, at på någre famnars 
afftånd med en kaftad ften trålfa ho¬ 
nom. Antingen fattade han ftenen, fom 
en båll, med handen, eller undvek han 
den på det aldravigafte och fnållafte fått. 
Utom det, at Babianerne ifrån Taffel- 
berget befoka och plundra Europeernes 
Trägårdar, lefva de af åtlkillige våxters 
köttaktige lökar, dem de upgrafva, afllca- 
la och åta. Högar af fådane afrifne Ikal 
fågos ofta låmnade efter dem, i fynner- 
het vid ftenarne, der de haft lit tilhåll. 
Gladiolus plicatus tycktes vara den, 
fom almånnaft af dem nytjades vid Cap, 
hvarföre ockfå hela denna våxten fått 
namn af Babianer. Rötterne kokas och 
åtas ftundom af Colonjfterne, 
Uti 
