Cap 1773. 
347 
tilföriitlig Svenflc bösla, fom fedan altid 
under alt mit viftande och refande i A- 
frica och på Java, var et beftåndigt och 
trygt (jvade meciim') förlvarsmedel, 
Loxia aftrild kallades for fin röda 
nåbb Roodheckje, och fants ganfta ym¬ 
nigt i Landtmannens Trägårdar. Den 
flög merendels i ftora troppar, och flog 
få ned i gräfet, at man icke kunde fe 
den, ehuru man åndå aldrig, för defs 
myckenhet fkul, kunde mifta, at i et 
ficott llcjuta flere, faftan fogien är en af 
de minfta. 
Turtur Dufvor (Columha viforia') fun- 
nos almånne hår i landet, i f3mnerhet 
på fådane ftåilen, der Imått bulkagie 
fans. Sållan n^^tjades den af Landt- 
manneh at åtas. Det år befynnerligt, 
at denne fogel icke kan flytta fig ifrån 
et ftålie til et annat, utan at efteråt 
Ikratta. Detta Ikrattande låte, åfven fom 
defs korlande fång förråder altid defs 
tilhåll. Köttet ftekt fmakade nog tort. 
Gröna Bergfvalor QMerops apiafter'^ 
funnos åfven vid någre landtgårdar, och 
det ofta i den aldraftörfta mångd. Fog¬ 
len år förtråffeligen vacker, med fin gu¬ 
la och fjögröna fårg. Om dagarne fö- 
ka. 
