349 
Cap 1773 
HooKN, til hvilke jag var på det högfta 
recoiBiiienderad, och af hvilke jag ha¬ 
de at vånta alt inöjeligt underltöd, llcui- 
le vara med doden afgångne, den ene, 
innan jag hant ankomma til Cap, och 
den andre, på fin ntrefa til Goda Hop¬ 
pets Udde. Som n-åmling , på en obe¬ 
kant ort, var jag altfå låmnad åt mig 
fjelf och til mit öde, til defs mine ådie 
Gynnare i Amfterdara kunde blifvalun- 
derråttade om min ftålning, och foka 
efter hand förbåttra^ den. En olycka år 
fållan enfam, och min borde åi ven nu 
vara, dubbel. Ty dä jag årnade uttaga 
det gage , fom jag utaf Holiåndlka Com- 
pagniefc förtjänt, befans det, at Skep¬ 
pet, med hvilket jag utreft, hitkommit 
utan Mohfterrulla. Denna borde forfc 
ifrån Europa förväntas, innan någon kun¬ 
de undfå någon fold. Då Skeppet ifrån 
Texel utfeglade, hade Befökarne i bråd- 
flcan föi’g1ömt, at aflåmna mönfterrullan, 
och Capiten forgåtit, at af-fordra den 
famma. Denna omflåndighet vållade, 
at ingen af alle, Ibm voro engagerade 
på Skeppet, kunde på två eller tre års 
tid undfå något gage eller fara hem,. 
Befökarne ( Kruyd-Leefers') åro tvånne 
Compagniets tjånarc, aflågfla rang, fom 
inqvartera.s på hvarje Skepp, under den 
tid. 
