keUgion, 29 
från fafta landet af Afien införd famt 
har tilvunnit fig de flåfte anhängare. 
Sintos låra i fin förfta enfald var myc¬ 
ket ädlare, ån fedan den med tiden af 
flere främmande ceremonier blifvit borfc- 
Ikåmri. Den torde åfven hårftamma 
ifrån fjelfva utflytn ingen från Babylon, va¬ 
rit i fin bötjan klarare * men blifvit efter 
hand förmörkad. Defs bekånnare tro 
och erkänna et Stort Yåfende, fom bor 
i de högfte himlar, men tillåta åfven 
fmårre Undergudar: Vid den högfte Gu¬ 
den göra de fin Ed och tro honom va¬ 
ra vida öfver, at behöfva deras dyr¬ 
kan: De mindre Gudar tilbedjas, dem 
de tro regera öfver landet, öfver vatn, 
luft med mera och kunna göra månni- 
fkorne lyckelige eller olyckelige: de å- 
ga., ehuru mörkfe begrep om fjålens o- 
dödelighet och om et lyckligt eller o- 
lyckligt tilftånd efter döden: de dygdi- 
ges fiålar fågas komma i et rum, fom 
är under himlarne, men de ogudaktiges 
afe länge fvårma af och an under him¬ 
larne, för at bota för fine fynder. De 
fatta fåledes icke någon tro til fjålar- 
nes flytning uti djur eller andre krop¬ 
par: hela låran går derpå ut, at tillka¬ 
pa dygdigt folk hår i tiden: alle beflitä 
fig om et rent famvete, at lefva dyg- 
B % digt 
