Åkerbruket. 
79 
famlas, få olika år ock Japonefens göd- 
ningsfått ifån andre Lånders. Han ut- 
förér ej fin gödfel, hvarken om vintren 
eller om fommaren på fine trå des går¬ 
den , at der uttorkas af en brännande 
Sol, fanxt förfvagas igenom de flygti- 
ge falters och oljors bortdunftning; u- 
tan han gör fig den ©behageliga mö¬ 
dan , at med vatn och urin tilhopablan- 
da flere llags gödfel efter månnilkor 
och bolkap, fam t alt det affkråde, fom 
faller i köket, til en fulkomlig välling, 
den han i tvånne ftora åmbar utbår til 
fin åker och med en flef begjuter den 
våxt, fom nu hunnit til et q varters 
högd och får hela nyttan deraf, fam t 
muften genaft til roten. Igenom detta 
gödningsfått och tillika Landtmannens 
oförtrutna renfande, befrias åkrarne få 
aldeles ifrån alt o grås , at den Ikarp- 
fyntafte Botanicus knapt Ikai kunna fin¬ 
na en enda främmande ört ibland fåden. 
Den möda en Landtiman gör fig, 
at upodla åfven de brantare bergens fi- 
dor, år fnart fagt otrolig. Ånlkönt ftål- 
let ej vore ftörre, ån en aln i fyrkant , 
lågger han lik vål af ftenar en mur vid 
Ilutningen, fyller innanföre med jord 
och gödfel, famt befår denna lilla åker¬ 
fång 
