14 
rige vara, att bär få sälja sin uppfinning, som det icke 
ivckats honom blifva af med i Frankrike, ehuru det nu är 
4 3 eller 14 år sedan han derpå tog patent, och den redan 
■1836, jemte andra förslag af samma syftning, var föremål 
för ett af Franska Vetenskaps-Åkademien tillsatt utskott, som 
deröfver afgaf ett ganska förmånligt utlåtande. Att styrelsen, 
detla vitsord oaktadt, icke tillegnat sig Grispe’s uppfinning, 
har jag anledning tro härleda sig derifrån, att han hyser 
allt för höga tankar om dennas förträfflighet och ofelbarhet, 
samt till följe deraf har allt för öfverdrifna anspråk på er¬ 
sättning. 
flvad jag för öfrigt om ifrågavarande ämne har mig be¬ 
kant, vill jag i korthet anföra: 
I Frankrike hade, sedan längre tid tillbaka, temligén i 
stort bedrifvits blekning af skrifvet stämpelpapper, så att det 
kunde användas likasom nytt. Detta bedrägeri väckte slut- 
ligen regeringens uppmärksamhet, och på dess begäran ned¬ 
satte Vetenskaps-Åkademien år 1831 ett utskott, för att 
undersöka medel, hvarigenom skrifna handlingars förfalskning 
skulle kunna förekommas, samt att utfinna något förfarande, 
genom hvilket regeringen blefve satt i stånd att förhindra 
urblekning af skriften på begagnadt stämpelpapper. Utskottet 
stadnade vid, att för det förstnämnda ändamålet föreslå an¬ 
vändande af outplånligt bläck, och för det sednare, att förse 
papperet med en medelst guillochermachin graverad stämpel, 
som skulle påtryckas med svärta, beredd af vanligt skrif- 
bläck, hvilken stämpel således icke kunde motstå urtvättning 
mera än det till sjelfva skriften använda bläck. Till denna 
sednare utväg synes utskottet ha erhållit anledning af Herr 
Coulier, den förste, som framställde stämplar, påtryckte med 
en färg, som utplånades vid försök att uttaga den ofvanpå 
stämpeln anbragta skrift. Coulier hade icke för utskottet 
velat uppgifva beståndsdelarne af den svärta , hvaraf han för 
sådant ändamål betjenade sig, hvarföre ock hans uppfinning 
