5a 
fall liknar till förvillande grad den vanliga jernoxiden, så att 
man lätt kan förbise den, men åter i andra afseenden så be- 
stämdt afviker derifrån, att jag tilltror mig icke göra ett miss¬ 
tag i det antagande, att den är oxiden af en hittills okänd me¬ 
tall. Innan jag likväl anför något om dess egenskaper, torde 
det tillåtas mig få beskrifva det sätt, hvarpå jag gått till vä¬ 
ga, för att utdraga den lilla qvantitet deraf, som hittills stått 
mig till huds för mina försök med densamma, emedan redan 
under denna beskrifning åtskilliga af dess egenheter blifva synliga. 
Ghrommalmen, fint pulveriserad, digererades med chlorvä- 
tesyra. Den gröngula lösningen afdunstades till torrhet, kisel— 
syra afskildes på vanligt sätt och genom filtratet leddes svafvel- 
bunden vätgas till full mättning. En ringa gulgrå fällning, be¬ 
stående hufvudsakligen af svafvel, uppkom, men för att vara 
säker, att få aflägsnad hvarje i en sur vätska olöslig svafvel- 
metall, mättades lösningen med kaustikt kali, hvarefter alltsam¬ 
mans utfälldes med en lösning af- natronhepar, hvarefter chlor- 
vätesyra tillsattes, tilldess vätskan åter blef sur och den svarta 
fällningen löst sig, med lemning af en ljusgul obetydlig återstod. 
Lösningen var nu vackert grön. Den gröna färgen härledde sig 
till stor del från chromchlorid, hvilket visar, att saltsyra utlöser 
chromoxid ur chromjern, ett förhållande, som likväl står i strid 
med uppgifter af andra kemister. Lösningen behandlades nu i 
värme med chlorsyradt kali och öfverskjutande saltsyra, fälldes 
derpå i kokning med ett stort öfverskott af kaustikt kali. Den 
alkaliska vätskan var gul och innehöll chromsyra samt lerjord. 
Den brungula fällningen torkades, refs till pulver och smältes i 
platinadegel med chlorsyradt kali och lättsmält fluss. Behand¬ 
lad med kokande vatten erhölls en gul lösning, hvari jag ej 
kunde finna annat än chromsyra och litet lerjord. Den sednare 
gaf mig anledning misstänka, att den olösta lefverbruna återsto¬ 
den ännu kunde qvarhålla ett spår lerjord, hvarföre den löstes 
i saltsyra och fälldes på nytt samt koktes med kaustikt kali. 
Efter noggrann uttvättning löstes den bruna återstoden i salt¬ 
syra, lösningen blandades med tillräcklig mängd ättiksyradt na- 
i 
