60 — 
40:0 Äridoxidlösningen färgas, liksom en jernoxidlösning, djupt 
röd af svafvelcyankalium. Men i jernlösningen försvinner färgen 
lätt vid öfverskjutande syra, i äridoxidlösningen bibehåller den 
sig länge äfven vid ett stort öfverskott af syra. 
\ \ :o Äridoxidlösningen ger med kolsyradt natron en ljust brun¬ 
gul fällning och en gul lösning, jernoxidlosningar en brunröd fäll¬ 
ning, som löser sig med röd färg. 
\2 \o Äridoxidlösningen fälles af svafvelalkali svartgrön, och 
vätskan bibehåller sig länge grön. Fällningen löses lätt i^ut- 
spädd saltsyra. 
43:o Äridoxidlösningen fälles af kaustika alkalier med mycken 
likhet med jernoxidlosningar; men fällningen går mer i gult och 
är efter torkning mer jordartad. Efter glödgning ger den ett 
pulver af gråbrun färg, jernoxidens färg går mer i rödt. 
För biåsröret förhåller sig aridoxiden sålunda: 
Med borax på platinaträd i yttre lågan ger den vid min¬ 
dre mängd en gul perla, som kall är nästan färglös. Starkare 
mättad är perlan brunröd och efter afsvalning gul, men opali- 
serar ej som med cer. I inre lågan blir den i förra fallet 
svagt ljusgrön under upphettning, och färglös efter afsvalning. 
Vid större mängd är perlan varm vackert grön, men afsvalnad 
har den en mindre ren fän?. 
C 
Med fosforsalt ger den vid stark mättning i yttre lågan 
en perla, som varm är djupt mörkröd, men efter afsvalning full¬ 
komligt färglös; i inre lågan är perlan vid mindre mättnings- 
grader färglös, men, starkt mättad, efter afsvalning svagt brun. 
Deri olik jernoxid. 
På kol med soda sammansmälter den med den sednare 
och drar sig långsamt in i kolet; men efter starkaste påblås— 
ning fås vid afslamning i mortel ingenting metalliskt. Äfven 
deri olik jernoxid. 
Med tillräckligt soda på platinatråd sammansmälter den i 
yttre lågan till ett glas, som varmt är genomskinligt rödbrunt, 
men efter afsvalning ljust brunfläckigt; i inre lågan kokar gla¬ 
set och blir fullt färglöst, utan att efter afsvalning någonting 
/ 
