i 15 
frisk och har rom, hyser man hopp om fiskets återkomst för 
framtiden. 
Torskfiske. Torsken fiskas på krok med sönderskuren ström¬ 
ming till bete. En klämma håller 230 krokar. Hvarje fiskare 
har fyra sådana, således 8 för hvarje båt. Utläggningen sker 
som vanlig långref med 7 qvarter mellan hvarje krok och 50 
krokar mellan hvart flöte. Kroken ställes en famn från bot¬ 
ten, hvarvid pockenholzbark, såsom ej insugande vatten, be¬ 
gagnas till flöte. 
Af torsk räknas tvenne slag: \ :o vanlig torsk. 2:o Pall- 
torsk, som är mörkare till färgen och har mycket smakligare 
kött. Den fås nära kusten invid pallarne. Ganska ofta er¬ 
hållas exemplar deraf, som på ett eller annat sätt ega något 
lyte, såsom fel på ögonen, krokig ryggrad o. s. v., men alla 
äro feta och välsmakliga. Palltorsken träffas aldrig med rom. 
På landets östra kust ega fiskare för sed, då de erhålla små 
och mager torsk, att knäcka den i ryggen och återkasta den 
i hafvet, i hopp att i sinom tid få återfiska den som palltorsk. 
Palltorsken fås egentligen blott om hösten. Af den vanliga 
torsken finnes med afseende på smaklighet flera varieteter. Så 
utväljes af fiskrarne vid hvarje fångst en liten del, under namn 
af bränvinstorsk, som är af betydligt bättre smak. 
Torsken har sin lektid mellan pingst och midsommar. 
Den är ej lika smaklig till föda hela året. Fiskrarne säga: i 
alla månader, som ega R i namnet, är torsken god, i de öfriga 
nästan oduglig. En del torsk har mask i lefvern alla årstider. 
Torskar hafva erhållits på 14 U. och deröfver. Det är en 
allmän erfarenhet, att torsk tar på torsk, så att tvenne kunna# 
fångas på samma krok, då den större sväljt den mindre, somi|l?y. ^'7, 
först fastnat. Torskens förnämsta föda är strömming. En slags 
liten krabba, kallad tolfbening, som vissa år finnes i otrolig 
mängd, är fiskaren till stor skada. Den förtär både betet och 
den fångade fisken. 
På de sednare åren har torsken, i samma förhållande som 
strömmingen, förminskats och försvunnit, men det lilla, som 
