245 
kokning med koncentrerad svafvelsyra; återstoden kornigt kisel- 
pulver. I kokning med kolsyradt natron dekomponeras det par¬ 
tiell och blir brunt, men alkalit har upptagit endast ett knappt 
märkbart spår af kiselsyra. Ur pulvret efter behandling med 
alkali utdrar utspädd saltsyra i lindrig digestion en betydlig del 
mangan och kalk med endast ett litet spår af jernoxid; det 
olösta blir dervid ljusare. 
Analysen gaf: Si 
43,302 
håller syre 22,483 
4,94 
Äl . 
Fe . 
6,800 
4,570 
- 3,1781 
- 1,371 j 
- 4,549 
1,00 
Mn . 
9,884 
- 2,222 \ 
Ca . 
Mg . 
1 5,959 
Fl ,898 
- 4.5381 
- 4,609 
= 11,452 
2,51 
Co . 
0,390 
- 0,083 7 
o 
H . 
6,127 
- 5,447 
t 
1,19 
98,930. 
Analysen har gifvit en förlust af mer än 1 procent. Al¬ 
kali har ej blifvit sökt, ehuru det torde finnas. Brist på rent 
material har hindrat att undersöka detta närmare. Sådan den 
nu är, ger analysen, ehuru med ett öfverskott i de enatomiga 
basernas syre, formeln 2R 3 Si 2 +RSi4-3M. Men denna formel sy¬ 
nes icke pålitlig, när man besinnar, att ur det med alkali be¬ 
handlade stenpulvret saltsyra utdrager mangan och kalk, men 
intet eller endast ett spår af jernoxid eller lerjord, hvilket man 
dock borde förmoda, om i mineralet funnes en term RSi+3B. — 
Det torde derföre vara sannolikare att mineralet håller alkali 
j 
samt att en del af jernet funnits såsom oxidul, hvarigenom de 
enatomiga basernas syrehalt höjes, och syreqvantiteterna blifva 
5 : 4 : 3 : 1 eller i 5 : 3 : 9 : 3, då formeln RSi 2 +3(r 3 Si+H(=RS 2 + 
{3rS+Aq} uppkommer, hvilken bättre instämmer med mineralets 
kemiska förhållande. 
5. Brunsten’ från Skidberget. 
Mineralet svart blygrått, derbt, utan annat tecken till kri— 
stallisation, än små mammelloner, men hvilka ej visa sig strå- 
