\ 3 
manbrutna Hagströmsgrufvan är malmlagret öppnadt tili 50—60 
famnars längd på en bredd af 4— 7 famnar, men synes vid 
något öfver 70 famnars djup uti Sjögrufvan hafva mycket aftagit 
i fyndighet. 
Såsom redan förut är anfördt, inneslutas och begränsas de 
malmförande lagren vanligtvis af mörkgrå kornig kalksten, med 
hvilken sjelfva malmen på de aldraflesta ställen är anvuxen, utan 
att vara skiljd -derifrån genom något aflossande salband. Un¬ 
derstundom förefinnes likväl ett sådant, som då alltid består af 
chlorit. På några få ställen begränsas malmen på en eller an¬ 
nan sida omedelbart af bälleflinta, då i sådant fall en skarp och 
tydlig aflossning i hängandet eller liggandet eger rum. 
Den nyssnämnda mörkgrå, korniga kalkstenen består icke 
af ren kolsyrad kalk, utan utgör en förening i vexlande pro¬ 
portioner af kolsyrad kalk med carbonater af talkjord, mangan- 
oxidul och jernoxidul, hvilka sednare tillsammanslagdt stundom 
uppgå till öfver 40 procent af kalkstenens vigt, såsom t. ex. 
händelsen är med Myrgrufvekalken. Men dessutom förekommer 
sjelfva kalkstenens inre massa blandad eller genomväxt med 
chlorit och strålsfensartadt hornblende, vanligtvis så intimt, att 
dessa ämnen icke med blotta ögat kunna skönjas eller utan ste¬ 
nens föregående behandling med någon utspädd syra upptäckas. 
Stundom träffas de dock, isynnerhet chloriten, utskiljda i tydligt 
urskiljbara körtelformiga partier eller såsom smalare, mer och 
mindre långt fortlöpande ränder eller skifvor. Derjemte är också 
denna kalksten, isynnerhet vid gränsen mot malmlagren, mer och 
mindre impregnerad med jernmalm; den kallas också derföre här 
på fältet för mörk jernbindig kalk. 
Utom denna mörka kalksten förekommer här äfven en hvit 
eller hvitgrå, finkornig, stundom nära tät, kalksten, hvilken lik¬ 
väl har en ojemnförligt mycket mindre sjelfständighet och ut¬ 
bredning än den andra, ty den träffas endast understundom såsom 
mindre körtlar, ränder eller lager uti den mörka. 
Sjelfva malmen, som är magnetisk jernmalm eller jernoxid- 
oxidul, utan något spår af inblandad blodsten eller jernoxid, 
