17 
i 
diga rigtningar genomsatta af större och mindre kalkspatsgän- 
gar. Till sin mägtighet varierande från en aln till endast några 
tum, genomskära de icke allenast sjelfva malmen, utan äfven 
skölarna, och äro således att betrakta såsom de, sista och yng¬ 
sta sprickfyllningarna här på fältet. Dessa gångar, som van¬ 
ligen på båda sidor äro omgifna med ett helt tunnt salband af 
mer och mindre dekomponerad chlorit, innehålla ofta större och 
mindre håligheter, hvilkas väggar äro beklädda med druser af. 
kalkspats- eller qvarzkrystaller, emellan eller uti hvilka kry- 
staller man icke sällan träffar smärre kulor af bergbeck. Sjelfva 
massan af gångarne eller sjelfva kalkspaten är äfvenledes ofta 
genomträngd af ett svart, segt, bergtjärelikt ämne, och i fordna 
tider har man i några af dessa gångar närmare dagen träffat 
några kubiktums mägtiga stycken af ett stenkolslikt kol. Allt 
detta visar, att det organiskt-vegetabiliska lifvet redan var i 
verksamhet vid tiden för dessa gångars bildning. Stundom 
har man i drushålen äfven funnit en fin, gråhvit kalkhaltig 
lera, såsom en mer och mindre fuktig gröt. Det är äfven i 
dessa gångar, som de välbekanta varieteterna af Dannemora- 
bergkorken och berglädret förekomma, hvilka mineralier utan 
tvifvel äro dekompositions-produkter af chlorit. Man har ansett 
dem såsom texturmodifikationer af asbest, men deras kemiska 
sammansättning är ganska olika, ty bergkorken och berglädret 
hålla 15—20 procent vatten. Dessutom är deras geognostiska 
förekomstsätt äfven olika, ty asbesten träffas ingalunda på k a 1 k— 
spatsgångarne, utan midt i sjelfva malmlagren, såsom smärre 
utskiljningar, körtlar eller drummer. 
På ett kort afstånd från den på båda sidor af kalksten 
omgifna malmstock, på hvilken Mellanfältets Storgrufvor äro 
brutna, framstrvker på östra sidan ett dermed parallelt, som det 
tyckes, kedjeformigt eller radbandslikt malmlager, men af endast 
2 —3 famnars mägtighet. Detta malmlager är i dagen öppnadt 
genom den s. k. Örnersgrufvan, och på större djup efterföljdt 
genom Bolags-, Sandels- och Risells-orterna. 
Öfvers. af Kongl. Vet.-Akad. Förh. Årg. 8. N:o t 
2 
