37 
träffas i jorden på hela den smala kuststräckan mellan stran¬ 
den och landtborgen. Utom vid Äleklinta och Albrunna finnes 
denna skiffer i fast lager endast på några få ställen af öns 
nordvestra kust. Mellan de tunna smålagren, hvaraf hufvud- 
lagret består, finnes stundom en tunn rand af blåaktig lera, 
som gör att man lättare kan sönderklvfva större stycken. 
Skifferlagret är på sina ställen uppfyldt af en mängd svafvel- 
kisbollar, större och mindre, hvilka stundom tilltaga så att de 
nästan bilda en rand i sjelfva lagret. På vestra kusten, isyn¬ 
nerhet på öns norra del finnas dessa svafvelkisbollar lösa på 
hafsstranden just i vattenbrynet, af vågornas inverkan skiljda 
från den omgifvande stenmassan. Hvad som isynnerhet gör 
detta lager anmärkningsvärdt är de Trilobiter det innesluter 
nemligen Paradoxides och Ellipsocephalus, tvenne former egen¬ 
domliga för de äldsta fossilförande öfvergångslagren i Böhmen. 
Såsom bekant är, har man förut i Sverige funnit arter af släg- 
tet Paradoxides endast i alunskiffer och en svart kalksten 
straxt under alunskiffern (Angelin vid Andrarum), och de Böh- 
miska arterna träffas äfven i en svart bergart, som till färg 
och konsistens har mvcken likhet med alunskiffern. 
Det förhållande, att sandstenen i sina öfversta lager upp¬ 
träder såsom skiffrig och genomdragen med lerränder har full¬ 
komligen sin motsvarighet i Ryssland, der den så kallade Un- 
gulit-sandstenen i sina öfversta lager är fylld med mussel- 
fragmenter och genom en mellanliggande blågrå lera afdelad i 
tunna lager; svafvelkisen saknas ej heller der. I stället för 
Unguliter är lagret på Öland i sin öfra del uppfyldt med en 
mängd fragmenter af ofvannämde Trilobiter, hvilkas skal dock 
äro så sönderbrutna, att man sällan påträffar något helt parti 
af djuret. 
•» 
Vid Äleklinta synes det omtalade skifferlagret utskjuta 
under alunskiffern, som öfverlägras af orthoceratitkalken. Dess 
mäktighet är här omkring sex fot eller mera, hvilket ej så 
noggrannt kan utrönas, då det sträcker sig ut i sjön. Vid 
Albrunna har det ungefär samma mäktighet ofvan vattenytan, 
