39 
På alunskiffern följer den mest utvecklade länken af öf- 
vergångsformationen nemligen orthoceratitkalken, som ock förer 
de flesta petrifikaterna. Af denna bildas den platå, som långs 
vestra kusten mer eller mindre höjer sig öfver den låga kust- 
sträckan och småningom sluttar mot öster. Då den af före¬ 
gående heskrifningar är tillräckligt bekant, vill jag endast 
nämna, att af de två slag, den röda och gråa kalkstenen, af 
hvilka den förra synes vara den herrskande på vestra och den 
sednare på östra sidan af ön, tyckes den gråa genom sina 
petrifikater vara den yngsta, dock kan man ej bestämdt upp¬ 
draga någon gräns mellan de bada slagen. Vid Eriksöre i 
Thorslunda socken finnes i den röda kalkstenen ett lager af 
svartgrön skiffer med omkring sex fots mäktighet. Denna 
skiffer, som vid upphettning blir mörkt gulbrun och magne¬ 
tisk, förer inga petrifikater. Utaf denna gröna materia finnes 
nästan alltid i den gråa kalkstenen små korn insprängda, och 
hvilka, såsom förut nämndt är, ej heller saknas i den under 
alunskiffern liggande qvartsartade skiffern. Det gröna skiffer¬ 
lagret synes äfven söder om Wickleby i den röda kalken och 
bildar der en tunn rand. 
Hvad den sista och yngsta länken af Ölands öfvergångs- 
bildning angår, får jag anmärka, att den visserligen ej före¬ 
kommer på något ställe i fast lager, utan endast såsom lösa 
block och jordstenar på ert temligen inskränkt rymd inom 
Gräsgårds, Segerstads och Hulterstads socknar på öns syd¬ 
östra kust. Kalkstenen är af en ljust gulgrå färg, lösare än 
orthoceratitkalken, samt har en större benägenhet att, vittra 
och falla sönder, hvarföre man äfven påträffar stycken af så 
lös beskaffenhet, att man med handen kan sönderbryta dem. 
Den består af omkring 30 proc. kolsyrad kalk, samt resten 
lera och kiselsand. Till sitt yttre liknar den stundom i för¬ 
vånande grad en viss slags grå mergelkalk, som finnes i We- 
stergöthlands öfre skifferbildning, men förer dock ej samma 
petrifikater. Då denna kalksten af mig först observerades, 
trodde jag, att den tillhörde Gottland, men vid en närmare 
