407 
med en svag lösning af kaustikt kali och väl afsköljda, seder¬ 
mera för några ögonblick öfvergjutna med koncentrerad svafvel- 
syra, hastigt afsköljda i många vatten, samt slutligen under en 
stund skakade i en flaska med groft smaragdpulver, det grum¬ 
liga afslammadt, hvarefter alltsammans hastigt torkades på en 
het porslinsskål, och jernet slutligen utdrogs med magnetefi. Det 
var nu, såsom det tycktes, någorlunda rent, men icke blankt. 
Några korn öfver spritlampan upphettade i ett tillblåst glasrör 
gåfvo likväl ännu ett, visserligen svagt, spår af torr organisk 
destillation. 
Profvet upplöstes i ren salpetersyra, så utspädd att ingen 
gasutveckling uppkom. Det olösta utgjorde 4 9,84 procent. Uti 
denna återstod kunde under mikroskopet upptäckas partiklar med 
organisk struktur, hvaraf det klart visade sig att ett bestäm¬ 
mande af kolet skulle varit alldeles ändamålslöst. Denna i den 
utspädda syran olösta återstod kunde med magneten skiljas i 
tvenne delar, en magnetisk, B, och en omagnetisk A. Den 
förra utgjorde 4 2,88 proc. af den ursprungliga qvantiteten. Dock 
var detta åtskiljande långt ifrån fullkomligt, oaktadt pulvret refs 
i mortel med vatten och utdrogs med magneten, hvilken ope¬ 
ration tvenne gånger upprepades. Med det magnetiska följde 
nemligen organiska qvarlefvor, hvilka omslöto jernpartiklarne, och 
gåfvo sig tillkänna derigenom, att det magnetiska pulvret, som 
efter torkning vid +50° var brunt, blef svart efter upphettning 
i en täppt degel till en temperatur, som ännu var långt ifrån 
börjande glödgning, hvarefter när litet vatten slogs i degeln 
kolpartiklar kunde urskiljas. Det förlorade härvid 7,47 proc. i 
vigt. — Denna återstod var ytterst svår att oxidera. Efter 
tvenne öfvergjutningar med stark salpetersyra, intorkning och 
glödgning, återstodo ännu metalliska delar, som följde en magne- 
tiserad pennknifsudd; och full oxidering skedde icke förr än den, 
blifvit smält med kolsyradt kali och salpeter. 
Den omagnetiska delen A är ännu icke analyserad. 
