Till dessa anmärkningar fogade Hr Sundevall följande om 
iakttagelser på djur. 
»I allmänhet bör man iakttaga: dels huru det inträdande 
mörkret verkar på djuren, och söka att uppfatta de yttringar, 
hvarigenom de tillkännagifva att de märka detsamma, t. ex. om 
de synas skrämda, oroliga eller på något sätt förvirrade, om 
de uppföra sig såsom vid en daglig solnedgång eller om deras 
beteende afviker från det dervid vanliga; — dels huru det åter 
inträdande ljuset verkar på dem: om de dervid yttra glädje, oro 
o. s. v. eller visa sig likgiltiga. Men då tiden att observera är 
kort, gör hvarje observatör bäst att inskränka sig till ett ganska 
ringa antal iakttagelser, för att så mycket tydligare kunna upp¬ 
fatta dessa. Det är en vinst att många lemna underrättelser 
om samma sak, ty denna blir derigenom så mycket bättre känd. 
Några särskilt vigtiga iakttagelser kunna ej här företrädes¬ 
vis framställas, men följande må anföras såsom exempel, bland 
hvilka hvar och en kan fästa sig vid det eller dem, hvartill 
omständigheterna bäst föranleda. 
\ :o På alla djurarter kan observeras huruvida de under 
mörkret visa benägenhet för sömn, eller blott stillhet, eller om 
de visa sig rörliga och oroliga. 
£:o Med tama eller inspärrade djur kan göras försök hu¬ 
ruvida de fortfara att äta eller dermed upphöra; t. ex. ifall de, 
efter att hafva* varit måttligt hungriga, erhålla mat, antingen 
några sekunder förr än den totala förmörkelsen skall inträda, 
eller då den nyss inträdt, hvarvid man inom boningsrum kunde 
upptända ljus. — Detta kan temligen lätt iakttagas på hundar, 
svin, hästar, gäss, höns och andra tama foglar, på foglar som 
sitta i bur samt på instängda vilddjur, t. ex. i menagerier. 
Denna sort af iakttagelser är nästan den enda, hvarvid, 
under den korta tiden, egentliga försök kunna med lätthet an¬ 
ställas på djur, hvarföre det skulle vara af intresse om flera 
personer förenade sig att göra dem gemensamt på några djur¬ 
arter (t. ex. hund, svin, höns, burfogel), så att hvarje person 
blott sysselsatte sig med en djursort, och helst så, att af hvarje 
